Nemčija, april 1945. Dva tedna pred koncem vojne.
Gremo! Kje je pujsek?
Kje je pujsek?
Ropanje se kaznuje s smrtjo!
Pridi.
To samo pomeni, da se tu še kaj dobi.
Daj!
Tatovi! Pobegnil bo!
Ubil te bom!
Prelepo je, da bilo bi res.
Kakor čudež se spusti na nas
iz raja žarek zlat.
Hvala. Hvala.
Res najlepša hvala.
Poslušajte, kaj pa si dovolite!
Kaj si dovolite!
Vidim prav? Hlače so predolge?
Oprostite, gospod stotnik.
Kaj ste rekli? Kaj sem slišal?
Tekel boš. Teci!
Dajmo, dobil boš priložnost. Hočem, da tečeš!
Dajmo, teci! Teci za življenje, ti pujsek. Dajmo, teci.
Desetnik Walter Freytag. Javljam se, gospod stotnik.
Izgubil sem svojo enoto. Dovolite, da stopim pod vaše poveljstvo.
Je obtičal?
Za g. stotnika ga spravim iz blata.
Kaj pa si dovolite!
Pokažite mi vojaško knjižico.
Izgubil sem svojo enoto. –Tiho.
Dezertirali ste.
Ne, g. stotnik. Razkropili smo se.
Vključeni smo bili v težek spopad.
Polovica baterije …
Videti ste lačni.
Tri dni nisem jedel, g. stotnik. Zelo sem lačen.
Prav. Poskusiva biti skupaj.
Pa nama poiščite gostilno.
Ja, g. stotnik!
Tu je temno kot v riti, g. stotnik.
Pa pojdiva.
Heil Hitler! –Heil Hitler.
Ne vzemite tega osebno, g. stotnik.
Uniform pač ne vidimo več radi. –Sploh nemških.
Zajedavci.
Marsikaj se šušlja o razmerah v zaledju.
Ampak stanje se mi zdi še slabše, kot sem se bal.
Ime? –Ime?
Schnabel Gerd, g. stotnik.
Od leta 1932 sem v stranki.
Vem, da tu ni vse po predpisih.
Pečenka je iz prisilnega zakola. Uboga žival … –Pomirite se.
Nikomur nočem nič zakuhati. Samo povejte, kolikšna je škoda.
Zaradi dezerterjev. Kaj so lopovi vzeli in koliko je bilo vredno?
Prosim. Za povračilo.
Tu sem, da zagotovim, da vsi dobijo svoj denar. –Denar?
Stranka še vedno skrbi za zakon in red. Heil Hitler!
Heil Hitler!
Imel sem kočijska konja … –Ti sploh nimaš konjev.
Je še kaj hrane? Od zajtrka je minil že lep čas.
Celo pečenka je še.
Freytag, pečenka! Freytag?
Pečenko imajo. Pomagajte gostilničarju. Pojdite že.
Meni so uničili vso posodo. –Omara …
Dober tek, g. stotnik. –Naj vam tekne, g. stotnik.
Krasno. Videti je krasno.
Kratek odmor torej. Brez skrbi, vsak bo dobil, kar si zasluži.
Dober tek.
Res je. Dober tek.
Gospod stotnik!
Enega smo ujeli.
Kradel je.
Treba je narediti red. –Tako je.
Čas je, da odslužite pečenko.
Vsak dobi, kar si zasluži.
Za vsak primer vam dam še svečo, g. stotnik.
To je bilo težko.
Jutri me zbudite točno ob 5.30. –Ja.
In …
Kako je z zajtrkom? –V avtu je še nekaj prave kave.
Dobro.
Iti tešč na pot ni prijetno.
Hvala.
DrSi predstavlja STOTNIK
Kam zdaj, g. stotnik? –Kmetija je na desni. –Razumem.
Ropanje se kaznuje s smrtjo!
V pozor, in to hitro! –Dajmo!
Malo bomo preverili. Vojaške knjižice in ukaz za pohod!
Poslušate Velikonemški radio. Oddaje "Glasba po izboru vermahta" je konec.
Vaše operativno območje je drugje. –Dezerterji, sem rekel.
Odgovorite! Bo že kaj?
G. stotnik, pokorno javljam:
naša enota se je razkropila.
In tu ste se ugnezdili? –Na moje stroške, banda pijanska!
Policisti so v sosednjem kraju, a telefona ni več. Ta ga je razbil!
Pridi sem!
Ne moreš kar vsega dopustiti.
Žganje! –Ja, g. stotnik. Žganje.
G. stotnik! –Sem kaj vprašal?
Torej?
G. stotnik, dovolite, da stopimo pod vaše poveljstvo.
Prav. Sedite.
Tu v zaledju moram opraviti nalogo.
In pri tem potrebujem pomoč.
Odred H
Vi mi boste pomagali.
Na telesno stražo Herold! Skupaj smo močni.
G. stotnik …
Kaj je ta naloga?
Razjasniti si moram stanje v zaledju.
To vam lahko razjasnim jaz.
Stanje je vedno to, kar iz njega narediš. Ni res, g. stotnik?
Stojte!
Letalo!
Še enkrat!
Naprej!
G. stotnik!
Kam sploh gremo?
Operativno območje je naravnost.
Lovci! V vrste! Pokažite knjižice!
Ne bom ponavljal!
Ven!
Kaj pa si dovolite!
Kot zaslužni stotnik letalstva ne dopustim te nespoštljivosti!
Takoj hočem govoriti z vašim nadrejenim! –Sem že tu.
Ne pokažete knjižice? –Podčastniku, ki me obravnava kot zločinca?
Zakaj ste brez ukaza za pohod? –Posebno nalogo imamo. –Ja?
Poročati moramo o stanju v zaledju. –Aha?
S čigavim pooblastilom? –S čigavim pooblastilom?
S pooblastilom s samega vrha. S samega vrha.
S pooblastilom samega firerja.
Firer je slišal marsikaj. Menda so razmere tu skrb vzbujajoče.
Zdaj pa mi povejte, kdo ste vi.
Sichner Josef.
Pokažite mi knjižico, pa nehava o tem.
Gotovo vsaj pri vas kaj piše.
Prav.
Če smem jaz prositi za vaše dokumente.
Kot enakovreden častnik imam pravico preveriti vaše dokumente.
Tudi to bom zapisal v poročilo Verjemite, g. stotnik Sichner.
Spustite orožje.
Veste …
Ob vseh teh dezerterjih se ne ve več, kdo tiči v uniformi. –Sramota.
Freytag, vrnite možem knjižice.
Sodrga ropa po zaledju. Zaukazan je najstrožji nadzor.
Zelo dobro. Firer bo vesel.
Knjižico boste morali pokazati še večkrat.
Prav imate. Te roparje je treba naučiti manir.
G. stotnik …
Spremljal vas bom na patrulji. Da vidim, kakšno je stanje.
Če bo treba, pa z veseljem tudi ukrepam.
Heil Hitler! –Heil Hitler!
Može vzamemo gor, kripo pa odvlečemo!
Knjižice!
Heil Hitler! –G. stotnik Sichner? Heil Hitler!
Dezerterje peljemo v Taborišče II. Odprite! –Ja. Odprite!
Stojte!
Ne tako hitro.
Stotnik Junker, Heil Hitler!
Stotnik Herold ima posebno nalogo. Poročati mora o stanju v zaledju.
Firerju osebno. –Firerju?
Lahko mu sporočite, da je stanje za en drek. Taborišče II? –Vstopite.
Nekaj prijateljev je z mano.
Midva se pa poznava.
Kreta?
Narvik! –1940. –Zoprno.
Kateri del vermahta? –Padalstvo.
Pa vi? –1940? Poljska.
Mojbog, Poljska 1940 …
Všeč mi je bilo.
Nobenega obraza ne pozabim.
Gotovo se bova še spomnila.
Imamo še nekaj časa.
Plačam rundo.
Pridite. Dokler čakamo na bencin.
Nezaslišan luksuz.
V tem času ohranjati zapore in delovna taborišča.
9 od 10 taboriščnikov je brez morale in ničvrednih.
Ni res? –Nezaslišan luksuz, kot pravite.
Iz taborišč, ki smo jih evakuirali pred prihodom sovražnika,
smo vse ljudi pripeljali sem Futramo jih, dokler sodišče … Tule.
Dokler jih sodišče končno ne obsodi.
In kaj piše v razglasih? Hej!
Kaj pridigajo v stranki? Pri roparjih je treba narediti red.
Stotnik …
Kako vam je že ime? –Herold. Stotnik Willi Herold. –Saj res.
Stotnik Herold.
Poskrbeti moram za svoje može. Hvala. –Zanje bomo poskrbeli mi.
Vodja SA, Schütte.
Skrbi za stražo v taborišču. To je stotnik Herold.
Vesel sem, da vas vidim. Končno se bo nekaj zgodilo.
Že tedne čakamo na naglo sodišče. –Stotnik ni od tam.
Kaj? Ni?
Slišal sem "posebna naloga" in mislil, da gre končno zares.
Stotnik mora poročati, kako je v zaledju, in to firerju.
Njemu osebno.
Firerju? –Ja. Zato sem mu povedal za naš problemček s "skladiščenjem".
Aha.
Ja, veste …
S pobeglimi ujetniki imamo na domači fronti nekakšno lastno vojno.
Čeprav manj imenitno od te pri vas častnikih. –Mi imamo iste težave.
Pred kratkim sem spet naletel na takega roparja.
In? –Zadevo sem uredil.
Točno to vedno pravim!
Prebivalci so nas prosili za pomoč. Ujetniki hodijo v hiše in kradejo.
Visoko nosečo ženo nekega SA–Jevca so napadli in oropali.
Kdor dezertira, ropa ali posiljuje, mora biti obsojen!
Pobegli ujetniki ne morejo biti več pomiloščeni.
Poskrbeti moramo zlasti, da ne pridejo sovražniku v roke.
Sodišče se ne sestane. –Tu je vojno območje.
Odločati bi moral vermaht, ne sodstvo.
Samo razpravljajo. Mislijo, da bo zadeva lokalno poniknila.
A kjer dnevno krepavajo pogumni frontni vojaki,
ni dopustno, da obsojeni zločinci v zaledju živijo kot črvi v loju,
ker si nihče ne upa ukrepati. Ta golazen je tu na varnem.
To bi zlahka rešili, če bi hoteli. –G. stotnik razume našo dilemo.
Ni res?
Seveda.
Take stiske ne smemo ignorirati.
Boste s firerjem govorili o sodišču? –Zavzemite se za nas.
Odvalil bi se nam kamen od srca.
Mogoče bi šlo celo kaj več.
Ja? Kaj imate v mislih?
Nič ne bom obljubil. Najprej moram preveriti stanje.
In treba je poskrbeti za mojo enoto.
Vi uredite to z ujetniki, mi pa bomo poskrbeli za vašo enoto.
Pa začnimo. –Odpeljite stotnika kar v priporniško barako.
To moram najprej preveriti pri Hansenu.
Z vodjo taborišča. Območje s pripori je pod sodno oblastjo.
Tam nimam pristojnosti.
Torej vam moram jaz dodeliti pristojnost.
Sodstvo ne sme vermahtu skakati po glavi. –Odlično!
Iti moram. Schütte, vi prevzamete to.
Heil Hitler! –Heil Hitler!
Odlično. –Stotnik Junker!
Zdaj bi pa le rad vedel. –Kaj? –Od kod se poznava? –Aja!
Ne.
Ne morem se spomniti.
Se zgodi, ne?
Ja.
Smem g. stotniku pokazati pot?
Do priporniške barake.
Pobegli ujetniki, ki smo jih prijeli, so ločeni od drugih.
Pozor!
Postroj.
Hitro!
Golazen je treba najprej naučiti reda in discipline.
Svinje, vse vas bom pustil crkniti!
Grem po vodjo taborišča. Ujetnike lahko že zaslišujete.
Si kradel?
Ropal?
Posiljeval?
Nisi slišal, kaj te je vprašal g. stotnik?
Tvoj prestopek? –Dezerterstvo. Večkratno dezerterstvo.
Zunaj naj se postrojijo.
Vsi izpraznite žepe.
Kdor nima nič, je na vrsti.
Imaš kaj?
Imaš ti kaj? Izprazni!
Tudi to gre.
Kdo ima kaj? Ti imaš, daj sem! Ven! Daj sem.
Ti?
Ti! Daj sem!
Daj že sem!
G. stotnik!
Ponižno prosim … –Mrtvi so že.
Tako ali drugače.
Ja!
Kaj je že spet? –Letalski stotnik je tu. Ujetnike hoče videti.
Pa ima zadostno pooblastilo?
Absolutno zadostno pooblastilo, neposredno od firerja.
Neposredno od firerja?
V notranjem delu taborišča ga mora spremljati moj sodni uradnik.
Tu nimate pristojnosti ne vi, ne vaša straža, ne vermaht.
Z vašim dovoljenjem to prevzamem jaz. –No …
To pa ni v skladu s predpisi.
Upam, da se tega zavedamo. –Seveda.
A ker sem zdaj čisto uradno …
stotnikov posrednik …
No, prav. Pridem takoj.
Schütte! –Ja?
Hči Winklerja iz barake 4
bi rada, da se to osebno izroči njenemu očetu.
Lahko prevzamete? –Z veseljem. Saj grem mimo.
Govno.
Ven! Gremo, ven!
Rekel sem, ven!
Kaj me tako gledaš? Kaj je s tabo?
Boste torej sami organizirali naglo sodišče?
Moj oče je vedno rekel: Kar začneš, tudi končaj.
Končno se bo nekaj zgodilo. Brockhoff!
Pripeljite vse ujetnike. In naj ne hodijo k oknom.
Ob kršitvah streljajte.
Na vsakih 15 m naj stoji ob žici en mož. In Brockhoff …
Izkopljite jamo. Ti zločinci ne rabijo krst. –Razumem.
Naprej.
Heil Hitler! Poglejte si to.
Dajmo, hitreje!
Kaj, hudiča, se tu dogaja?
G. Hansen, naj vam predstavim stotnika Herolda.
A, stotnik! Imate dokumente za to?
Firer me je osebno pooblastil za vse potrebne ukrepe,
če je ogrožena nemška borbena pripravljenost.
Vojak lahko umre, dezerter mora umreti. –Ja.
Vseeno vas prosim, da za zdaj ne naredite ničesar več.
Stopiti moram v stik s svojim nadrejenim.
Od sodne oblasti nimam še nikakršnih navodil.
Vi kot častnik bi to pravzaprav morali razumeti.
Na razpolago sem vam.
Gospod dr. Thiel, tu Hansen iz Taborišča II. Ja.
Tu imam stotnika Herolda. Pravi, da ima firerjevo pooblastilo.
Usmrtiti je dal že pet ujetnikov.
Ja, v notranjem delu taborišča.
Trenutek.
Namestnik posebnega odposlanca pravosodnega ministrstva, dr. Thiel.
Stotnik Herold. Pet ujetnikov, da.
Vem, da je zanje pristojno sodstvo. Med zaslišanjem so me napadli.
Ja, vseh pet. G. Schütte lahko to potrdi.
Ja, res lahko.
Seveda so nedvomno krivi, sicer ne bi bili v priporu.
Ja. Ja.
Ja?
Razumem.
Dr. Thiel želi, da do jutri počakate z nadaljnjimi koraki.
Zakoni so zelo jasni: naglo sodišče mora biti primerno organizirano.
Dr. Thiel bo stopil v stik z višjim državnim tožilcem v Oldenburgu
in nato tu, v taborišču, preveril vaša pooblastila.
To naj kar naredi. –To tudi bo naredil!
Ne razumete še, kako resno je stanje, g. Hansen.
Res je! –Oprostite, to mora potekati po predpisih.
Nihče noče prevzeti odgovornosti.
Stotnik Herold!
G. stotnik! To rešimo zlahka in v zadovoljstvo vseh.
Če bo gauleiter na naši strani,
s pravosodnim ministrstvom tudi ne bo več težav.
Gospoda dr. Thiela bomo brez težav izključili iz tega.
Stotnik Herold.
S firerjevim neomejenim pooblastilom.
Tako je. V taborišču naj bi naredil red.
G. stotnik se je nekaj ujetnikov že znebil.
Pravi: Nekje je pač treba začeti.
Strinjam se. Ministrstvo zadevo samo zavira.
Nujno bi se morali uskladiti z gestapom v Emdnu.
Vi boste prevzeli to? Odlično!
Pravi: Če je stotnik pripravljen prevzeti stvar, prihranimo čas.
Poklical bo nazaj.
Schütte tu. Gauleiter.
Ja. Bo prišel kdo iz urada?
Kje neki! To lahko uredimo tudi sami. Heil Hitler!
Pravi: Vso srečo! Naj zadeva poteka dobro.
Dr. Thiel! Tu Schütte, Taborišče II. Stotnik Herold bi govoril z vami.
Dr. Thiel?
… in za to je pooblastil mene.
Ja, zadeva je bila uradno predana gestapu v Emdnu.
Preveril bo pri gestapu in govoril z generalnim tožilcem.
Potem bo obvestil Hansena.
Spi, dete, spi. Hansen, kakšna ovca si.
Tu Hansen.
Krasno.
Gestapo je torej
stotniku Heroldu odstopil zadevo kot vojaško naglo sodišče
in prevzame vsakršno odgovornost?
Ja.
Razumem. Stotnik Herold ima torej zadostno pooblastilo.
Ja, tu nimamo kaj.
Razumem. Ni dvoma o njegovi pristojnosti.
Ja, razumem. Heil Hitler.
V vrste!
Dajmo!
Hitro!
Razmišljal sem o treh skupinah po trideset.
Potem pa kar pohitimo. –Gremo!
Na levo!
Marš!
Danes mi marširamo,
novi marš preskusimo.
Skozi lepi Westerwald,
ah, tam brije piš hladan.
Skozi lepi Westerwald,
ah, tam brije piš hladan.
O, ti lepi Westerwald!
Nad vrhovi tvojimi brije piš hladan.
Toda droben žarek sonca vselej seže v naša srca.
Janko s svojo Metko gre
ob nedeljah rad na ples.
Kajti ples nas veseli, v prsih se srce smeji.
O, ti lepi Westerwald!
Nad vrhovi tvojimi brije piš hladan.
Toda droben žarek sonca vselej seže v naša srca.
Ko nato se ples konča, pride še do ravsanja.
Če poba to ne veseli, ga bodo z zajcem zmerjali
O, ti lepi Westerwald!
Nad vrhovi tvojimi brije piš hladan …
Napolni!
Zastoj.
Top je crknil.
Vsi streljat!
Gremo!
G. stotnik! To dogajanje nikakor ne ustreza veljavnim predpisom.
Kar tu izvajate, je nezaslišana svinjarija.
Nečloveško je in zadevo bom prijavil.
Nadaljujemo.
Odlično poteka, ni res? –Ja.
Nekdo mora noter.
Vi tam!
Freytag!
Vi greste noter!
Gremo!
A bo že kaj, prekleto! Gremo!
Prihranite hudo ranjenemu nepotrebno trpljenje.
Pokorno javljam: ukaz izvršen, g. stotnik.
Ja, pritožba zaradi usmrtitve 90 ujetnikov mimo predpisov.
90, gospod dr. Thiel.
Kaj?
Ah, to! Stotnik Herold proslavlja dan z družabno prireditvijo.
Med ujetniki so tudi igralci in umetniki. Ja.
Kaj pa glede pritožbe?
Ja. Razumem.
Ja. Strinjam se.
Kaj se tu dogaja?
Huda svinjarija! –Drži gobec! –Sam naj poje, kar je zakuhal.
Enota za izkopavanje noče zasuti jame!
Pa jo dajte sami! In poskrbite končno za red in mir!
Dr. Thiel pravi, da vse napišite. Potem bom to posredoval naprej.
Vztrajam pri uradni prijavi. –Tudi jaz sem nemočen.
Pojdite z mano v vas. Heroldovi prireditvi se lahko mirno odpoveva.
Če dovolite, se bom do Heroldovega odhoda taborišču izogibal.
Ja, zaradi mene. Saj bo kmalu konec.
Klinc te gleda!
Še žal vam bo, svinje. Gremo na delo.
Hip, hip! –Hura!
Za proslavitev je več kot dovolj žganja. Za vse!
Kdor se tako potrudi, se mora tudi lepo imeti!
Najprej nazdravimo.
Čez dva tedna, 20. 4. 1945, na firerjev rojstni dan,
pride preobrat: zmagovita nemška ofenziva.
To je rekel firer in on ne laže.
Z mano je od 15. leta. Si predstavljate, g. stotnik?
20 let sva eno srce in ena duša.
Kot vse velike mačke se zvežem le enkrat, in to za vse življenje.
O ne, banana!
Kako si? –Kakor židovski odvetnik.
Kaj to pomeni? –Ne morem tožiti.
Rabi! Povej mi, kaj je to "relativno".
Ne veš, kaj je "relativno"? –Ne. –Ti razložim? –Ja, razloži.
Slečem hlače. In potem še spodnjice. –Kaj pa zdaj?
Potem se sklonim. –Kaj naj naredim?
Vtakni nos globoko v mojo rit. –Je to nujno, rabi?
Ja, Moše, sicer ti ne morem razložiti, kaj je "relativno".
Imaš nos globoko v moji riti? –Ja, globoko v tvoji riti.
Zdaj sva oba globoko v riti.
Ampak jaz sem "relativno" na boljšem.
Bravo!
O, to je bilo … –Tako sem lačen!
Res? Imaš kaj za pod zob? –Že dolgo nisem … Ne!
Velikanska klobasa.
Česa takega že dolgo nisem videl. Kako sem lačen!
O, ne! O, bog.
Res je lačen, jaz pa tudi. Tudi jaz sem lačen.
Bravo!
Res sta dobra.
O, kameradi! O, kameradi!
Res lepšega na svetu ni
kot vse soborce srečati.
Ko duša poje brez besed,
prav vsakdo čuti sveto vez.
O, kameradi! O, kameradi!
Kdor doživel točo je granat,
mu srce takoj že reče "brat".
Zdaj skupaj so, več treba ni,
pa naj zgolj zrejo si v oči.
O, kameradi! O, kameradi!
Če nekdaj je srce drhtelo
in če je muke, bol trpelo,
v teku dolgih trpkih let
domovino vase je sprejelo.
O, kameradi! O, kameradi!
Na našega stotnika Herolda! Hip, hip! –Hura!
Zdaj bom pa nekaj povedal o našem sijajnem stotniku Heroldu,
ki je vso stvar tako naglo in veličastno vzel v svoje roke.
Šlo je gladko! Gladko, gladko, gladko!
Najprej hvala za vse lepe besede.
A takoj moram pripomniti: naše delo še zdaleč ni opravljeno.
Nobeden od ujetnikov, teh zajedavcev v taborišču,
ne sme priti Angležem živ v roke in se zaplesti s sovražnikom.
Na sveto dolžnost in pokornost.
Na bojno enoto Herold! –Na bojno enoto Herold!
Kaj se tu dogaja?
Sedi.
Pridi, saj ne grizemo. Pridi, sedi.
Pridi.
Pridi, no. –Pridite.
Na.
Na zdravje. –Na zdravje. –Na zdravje.
Kako ti je ime? –Roger, g. stotnik. –Tvoj prestopek? –Pravzaprav nič.
Pravzaprav nič? Potem sploh nisi zločinec.
Kje neki! Igralec sem.
In to prav prekaljen. –Res je. Bom šel po tvoj spis, ti prašič!
Ni treba. Nekaj te bom vprašal, čisto hipotetično.
Delajmo se, kot da …
Kot da si kaj naredil. –Pa nisem. –Vem. A saj si igralec?
Ja, ampak … –Igraj. Delaj se, kot da si kaj naredil.
Igrajte. –Prav to pomeni hipotetično.
"Hipo" kaj?
Reči hočeš "hipotetično".
Kaj bi torej ušpičil nekdo kot ti, če bi kaj ušpičil?
Precej dober nos imam.
Sodeč po videzu, je tat. Kaj misliš ti, Gerda?
Ne vem.
Mogoče morilec. –Jaz, morilec?
Nikogar nisem umoril. Nisem morilec. –Kaj pa si?
Domisli se česa. To je samo … –Hipotetično.
Zločinca tako rekoč samo predstavljate.
Morilec že nisem.
Če sem že kaj, potem …
Potem verjetno prej …
… kakšen tat. –Kaj sem rekel!
Kaj pa si kradel?
Nisem še natančno razmislil. –Ni zabavno, malo se potrudi.
Mogoče si kradel hrano. Se dogaja. –Če si lačen. –Če gre za preživetje.
Nekaj jajc tu, malo kruha tam.
Nekaj laži. Malih, velikih.
Nekaj, s čimer se prebiješ naprej.
Če ti ne pretentaš smrti, bo ona tebe.
Jaz sem na primer ukradel to uniformo.
Jaz sem ukradla to vino.
Jaz sem ukradel ta krompir. Čisto hipotetično.
Jaz lahko ukradem to klobaso.
G. stotnik, zelo dober igralec ste. –Zdaj pa resno: kaj si naredil?
Okradel sem mrtvega tovariša.
O, ropar mrličev. –Lepo priznanje.
Mislim, samo hipotetično. –Veš, kakšna je kazen za to?
Ti povem?
Kaj? Ti povem?
Ti natančno povem? Ti povem?
Kaj pa zganjate?
Pridi!
Pridi, ti svinja! –Kaj je zdaj to sranje?
Nočete kopati! Gremo ven, svinje!
Zdaj pa konec! Gremo v menzo!
Kakšna svinjarija je zdaj to, vi prašiči!
V menzo, takoj!
Pa ne kot živali! Brockhoff!
G. stotnik, tako pa ne gre. To ni dostojen način, ne dela se tako.
To ni nemško!
Dovolj!
Vsi poslušajte, ko g. stotnik ukazuje!
Vsi poslušajte, ko g. stotnik ukazuje! –Konec, sem rekel!
Vsi poslušajte, ko g. stotnik ukazuje!
Vsi poslušajte … –Kaj si ta dovoli, neverjetno!
Prosim, takoj spravite zadevo v red!
Vsi poslušajte, ko g. stotnik ukazuje …
Treba se je držati reda!
Teci.
Ne!
Samo brez strahopetnosti.
Častim rundo!
Dobrodošel v bojni enoti Herold.
Gospod stotnik!
Govoriti moram s stotnikom. –Ne počuti se dobro. –Nujno je!
Pravim, da se ne počuti dobro!
Povejte mu, da se je ljudska milica zbrala za prečesavanje okolice.
Pokorno javljam … –Sem slišal. Pojdite v menzo, dragi moj.
Dezerterji ropajo in posiljujejo.
Terorizirajo civilno prebivalstvo. Ogrožajo naše tovariše, ki se borijo.
To se mora končati!
Ne smemo le čakati na dejanja teh izmečkov.
Sodrgi moramo dejanja preprečiti!
To so asocialni, nevredni, za Nemčijo nedopustni elementi!
Pričakujem hitro, učinkovito očiščenje. Samo ne bodite mehkužni.
Heil Hitler! –Heil Hitler!
Kar zadeva hlače …
Predolge so bile.
Zdaj so vam, hvala bogu, spet prav, g. stotnik.
Ja, to sem. Stotnik.
G. stotnik! Ljudska milica je spet tu.
Angleško topništvo!
No, pa začnimo.
Postroj!
Telesna straža Herold, postroj!
Tokrat najino življenje ni bilo dosti vredno.
Ni res, dragi moj?
Odlična zabava, šef!
Ampak štacuno so zaprli.
Vaju povišam v naddesetnika.
Vi ste zdaj narednik.
Vi pa si priskrbite uniformo.
Tu smo opravili.
Od Taborišča II je ohranjen le še zidan steber nekdanje zapornice.
Vse drugo je njiva.
Naglo sodišče Herold
Stoj!
Izdajalec domovine!
Sranje.
Zasezite hrano.
Sem stotnik Herold,
vodja posebne enote in naglega sodišča Herold.
Sem maščevalec nemške časti.
Vsakemu izdajalcu domovine bom naložil zasluženo kazen.
Ta sodba bo požela priznanje vseh častiželjnih Nemcev.
Strahopetcem, ki v teh resnih časih izdajo domovino, pa bo v svarilo.
V tem kraju bom spet poskrbel za zakon in red!
Freytag!
Najdite najboljšo hišo tu.
Pripravite pristojbino za prehod!
Erika!
Moja prijateljica Irmgard. –Me zelo veseli. –Enako.
To je naš stotnik Herold.
Firer ga je osebno odlikoval za hrabrost.
Hvala lepa.
Hej! Hej!
Gremo! –Izpustita me!
Izpustita me! –Ti pesjan! –Izpustita me!
Izpustita me!
Obtoženi ste ropanja, kraje in …
… veleizdaje.
Desetnik Kipinski je sramota za našo enoto.
Naglo sodišče Herold ga je spoznalo za krivega
in ga obsoja na smrt z …
… ustrelitvijo.
Šel sem vate kot hudič v devico.
In tu bom tudi ostal.
V tvojem srcu.
Gremo.
Namerite.
Ogenj!
Jočem? Se smejim? Sanjam? Res bedim?
Danes ne vem, kaj počnem.
Koder hodim, kjer stojim,
vsakdo se nasmiha mi.
Danes vsaka pravljica oživi,
danes nekaj se mi razjasni.
Žri! –To le enkrat se zgodi, nikdar se ne ponovi.
Prelepo je, da bilo bi res.
Kakor čudež se spusti na nas
iz raja žarek zlat.
To le enkrat se zgodi, nikdar se ne ponovi.
Morebiti vse je en sam sen.
Življenje to le enkrat da,
morda se jutri že konča.
Življenje to le enkrat da,
morda se jutri že konča.
To le enkrat se zgodi, nikdar se ne ponovi.
Prelepo je, da bilo bi res.
Življenje to le enkrat da,
pomlad zgolj en sam maj ima.
Vojaška policija. Vstanite!
Z nami greste. –Roke gor. –Vojaška policija!
Vojaški policisti!
Odprite vrata!
Desetnik
Desetnik ste!
Priznate torej, da ste zagrešili naslednje prestopke:
neupravičeno nošenje častniške uniforme,
organizacija pokola v Taborišču II
in nazadnje uboj župana, ki je izobesil belo zastavo.
Ustrelitev. Ustrelitev župana, ki je izobesil belo zastavo.
Moj oče je vedno rekel: Če si kaj zakrivil, potem vsaj priznaj.
Pravno je primer čisto jasen.
Moža je treba obsoditi na smrt z obešenjem.
Kaj pa vem. Meni se zdi to pretirano.
V kaosu tega časa
se Herold sploh ni obnašal tako napačno.
Nastopil je odločno vojaško,
vermahtu pa ni povzročil omembe vredne škode.
Pri meni se je vedno obnašal kot častnik.
Vso sodno obravnavo je stal v pozoru. Več kot štiri ure.
Ne da bi trenil z očesom!
Korajžen poba je. Dokazal je izjemne borbene odlike.
Taki možje mi imponirajo. –Nekaj bi še dodal.
Vodila me je le odločenost, da naredim vse, kar lahko,
da se zoperstavim defetizmu, ki se širi ob koncu vojne,
in vzpodbudim Nemčijo k nadaljnjemu boju.
Videvam toliko slabega, zagrešenega v sili, toda …
Ta mož ni pri zdravi pameti. –Veste, če pomislim …
Mi smo kot mladi prostovoljci
tudi včasih divje streljali.
Menda ga ne želite oprostiti?
Pogojna prostost. Priporočam, da se postopek ustavi
in da Herolda za pogojno kazen pošljete na fronto.
Herold je korajžen. Tak moški je zlata vreden, zlasti zdaj.
Ne slepimo se, gospodje. Vojna je v zadnjih izdihljajih.
Rajh je vojno izgubil. A to ne pomeni, da se bomo vdali.
Oblikovali bomo elitno organizacijo, ki bo po sovražni zasedbi Nemčije
v podzemlju nadaljevala oboroženi boj.
Heil Hitler! Šli bomo v Berlin, da osvobodimo padlo prestolnico.
Tako je!
23. 5. 1945 Willija Herolda v Wilhelmshavnu aretira Royal Navy.
Med zaslišanjem se Herold vse bolj zapleta v protislovja.
Ko pridejo na dan njegovi vojni zločini, pristane na sodišču.
14. 11. 1946 Herolda s šestimi sostorilci usmrtijo.
Star je bil 21 let.
Film Roberta Schwentkeja
V glavnih vlogah
Scenarij in režija
Prevedla Anja Naglič
Priredil metalcamp
Tehnična obdelava DVD Rippers Slovenija